3a divisió
Castelldefels torna a ressorgir
El conjunt mariner ha reduït el deute un 73% en dos anys i ha aconseguit estabilitzar la seva situació econòmica
L’entitat ho ha combinat amb una gestió esportiva sense sobresalts
La deriva esportiva, sempre entre la primera catalana i la tercera divisió, ha permès mantenir el Castelldefels en el mapa futbolístic de Catalunya. Això, i els sis-cents nens del futbol base, han estat els garants de la supervivència del club. Però en els budells, el club mariner ho ha passat molt malament. La situació econòmica era molt delicada l’any 2015 i a la ciutat s’albirava la possibilitat de la desaparició. Però un grup de pares es va posar al capdavant de l’entitat i, a poc a poc, el club s’ha anat ordenant financerament i ha recuperat l’estabilitat econòmica necessària perquè la flama del conjunt mariner no s’apagui.
Una xifra de 300.000 euros de deute per a un club de futbol de tercera divisió o primera catalana, sense subvencions públiques i amb ingressos procedents gairebé únicament del futbol base és una sentència de mort. “D’alguna manera, la nova junta directiva hi vam entrar enganyats perquè hi havia un deute determinat però a mesura que passaven els dies s’anava incrementant”, admet Adolfo Borgoñó, president de l’entitat des del gener del 2015 i economista de professió, llicenciat d’Esade: “Tot i això vam fer el que calia, que era dedicar moltes hores i molt d’esforç al club.” Borgoñó afirma que l’herència econòmica prové de juntes anteriors: “El Castelldefels havia entrat en una deriva molt perillosa provocada per anteriors directives. La nefasta gestió econòmica d’anteriors directives, especialment amb Imberti com a president, amb deutes d’origen poc clar, van portar el club a prop de la desaparició”, reconeix l’actual màxim mandatari. La primera mesura que va fer la junta directiva va ser posar 100.000 euros de la seva butxaca, sense interessos, i amb una carència de tres anys. Aquest va ser el punt de partida.
Gestió
A partir d’aquí, la junta va començar a treballar: “Cal gestionar el club com una empresa i cenyir-nos a un pressupost. No hi ha més secret”, admet Borgoñó, que fa una reivindicació de la identitat del club: “Hem de saber qui som. Amb els recursos que tenim, aspirem a mantenir-nos a tercera divisió i, si es baixa a primera catalana, estar a la part alta. Sense més pretensions.” El Castelldefels compta amb una subvenció pública minúscula i cap patrocinador supera els 10.000 euros.
En l’àmbit esportiu, el club no s’ha posat nerviós quan han anat mal dades. Sense la permanència lligada, el curs passat, va decidir renovar el tècnic Miki Carrillo, com a mostra de la bona sintonia que els uneix les dues parts. “És un entrenador que entén on és i quina és la nostra filosofia. S’ha adaptat perfectament al que tenim i això també és molt important”, reconeix el president.
Però mentre que la faceta esportiva va rutllant –el club va assolir la salvació i l’any que ve jugarà a tercera–, l’entitat va recuperant terreny perdut. Ara mateix, la situació financera està prou estabilitzada. El deute s’ha anat ordenant i pagant i ja només queden uns 80.000 euros, 70.000 dels quals són els que va posar la mateixa junta directiva i que s’hauran de tornar a poc a poc. “Fins ara hem tingut molt mala fama. Ara aspirem a canviar-ho perquè hem aconseguit ordenar el club, i a més, anar recuperant terreny socialment: “Cal apropar-nos a la ciutat perquè fins ara n’hem estat una mica allunyats.”
Publicat a
Notícies
Dissabte,7 setembre 2024