Jerarquies remarcades
La fotografia de la part alta amb el Barça campió revalidant el títol, el Liceo segon com a única alternativa al domini, i el Vendrell i el Vic segellant un altre cop l'accés a la lliga europea és gairebé una fotocòpia de la del curs passat
Dir que res no ha canviat és ser excessivament contundent, però les notes de final de curs semblen gairebé fotocopiades de les de l'anterior pel que fa als grans de l'OK Lliga. El Barça ha revalidat amb autoritat el títol tal com s'esperava gràcies al ritme frenètic que imposa i a una qualitat i amplitud de plantilla inigualables, i el Liceo ha tornat a ser l'única alternativa relativament sòlida al seu domini previsible. Els gallecs tanquen el curs en blanc tot i un consens sobre l'empatia que genera el seu joc. El Vic, quart, i el Moritz Vendrell, tercer, s'han intercanviat tot just en la darrera jornada les seves posicions. Els penedesencs han repetit la millor classificació de la seva història (2012/2013) amb un tercer lloc èpic que els catapulta per tercera vegada consecutiva a la lliga europea, un somni. Aquest tercer miracle vendrellenc té si cal encara més mèrit pels nombrosos canvis experimentats, incloent-hi el del tècnic Pere Varias, que emprendrà la tercera aventura a les banquetes al Noia el curs vinent després d'haver-se iniciat el 2011 a Calafell. La segona volta del conjunt de Varias ha estat espectacular, amb una acceleració sostinguda final de dotze partits sense perdre, coronada amb un epíleg de sis triomfs seguits. Un inici decebedor que va provocar auguris apocalíptics –centrats en el debat a la porteria a causa de la immaduresa del jove porter Guillem Fox– no va descentrar els penedesencs. Miras, Creus i els Ferrer han mantingut el seu pes específic i Mitjans ha estat un dels fixatges que millor han rendit de la lliga.
El Vic, per la seva banda, tanca la paradeta amb un excel·lent. El títol de copa i el quart lloc en la lliga tot i haver-se deixat anar una mica en el tram final perquè ja tenia al sarró l'objectiu europeu han arrodonit una temporada fantàstica. Ferran Pujalte ha sabut combinar l'experiència de pesos pesants amb la joventut descarada però alhora controlada de nous valors del mercat –Torres, Font, Burgaya i Presas– i els resultats han estat òptims. De fet, el Vic ja va acabar tercer en la lliga anterior davant del Reus després d'una segona volta per emmarcar que, en certa manera, va establir les bases d'aquest curs.
El Barça és un capítol a part. Un empat tan sols cedit en tota la primera volta a Riazor va intimidar els rivals, tot i que el Liceo li va seguir la roda fins avançat el segon gir. L'equip de Ricard Muñoz només ha perdut un partit en tot el curs –1-0 contra el Voltregà– i el seu bagatge és espectacular, amb 85 punts, nou rècord de l'OK Lliga. Alternant els porters Egurrola i Fernández, Muñoz ha trobat un equip base amb Gual, Pascual, Panadero i Álvarez i amb una rotació d'alt voltatge: Reinaldo, Torra, Barroso i Marín.
També és un capítol a part el Reus perquè torna a quedar a les portes de la lliga europea, aquest cop com a cinquè –l'any passat va acabar quart–, quan picava més alt. L'equip hauria millorat la nota amb el títol de la CERS, que se li va escapar contra l'Sporting per petits errors al darrere després d'haver competit amb orgull. El final de l'era d'Alejandro Domínguez no ha estat tan lluït com els inicis perquè no s'ha d'oblidar que el tècnic va orquestrar la proesa de fer campió el Reus.
Sempre hi ha un equip revelació. L'Alcoi i el miraculós Cerceda de Juan Copa, amb els catalans Willy Domínguez i Joan Manel Grasas, compartirien el guardó honorífic, amb el mèrit afegit que els alcoians venien de la primera estatal i per fi s'han consolidat, amb el renascut Ferran Formatjé d'actor principal. Tots dos equips, a més, s'han guanyat el bitllet per a la CERS.
Josep Lamas, el pitxitxi solvent
El pitxitxi de l'OK Lliga ha estat el jugador català del Liceo Josep Lamas, amb 54 gols. El davanter va marcar ininterrompudament des de la primera jornada fins a la 23a. En aquests primers 23 partits va aconseguir 50 gols. En termes globals, va marcar en 26 de les 30 jornades. Destaca també la xifra de Marc Torra, que tot i disposar de menys minuts i protagonisme –marxa al Benfica– ha vist porteria amb una facilitat espectacular i ha clavat 33 gols. Dels joves talents, el davanter del Mataró Martí Casas ha despuntat amb 38 gols –empatat en el segon lloc amb Pablo Álvarez– i s'ha guanyat un contracte al Vic, un lloc ideal per continuar apuntalant la seva progressió.
El premi de la CERS
El ball de bastons continu de la zona mitjana ha atorgat finalment el bitllet de la CERS al Reus (5è), el Cerceda (6è), el Voltregà (7è), el Vilafranca (8è) i l'Alcoi (9è). Els osonencs es treuen l'espina del curs passat, en què van fer una segona volta molt dolenta després d'un excepcional primer gir i van perdre el tren europeu. L'accés és un colofó a la carrera del porter Roger Torelló, que plega. També cal remarcar l'èxit del Vilafranca. Amb el fitxatge de Roger Rocasalbas se li demanava un pas endavant i l'equip de Jordi Garcia ha confirmat les expectatives sense patiments i amb la classificació continental segellada amb un triomf contra el Lleida dissabte passat.
Els descensos, molt marcats
El Tordera només va sumar un punt en tota la segona volta –un empat a Lleida–, amb 12 derrotes en els últims 12 partits i 20 jornades sense guanyar. Lògicament, va ser el primer equip que va baixar. El Mataró i el Manlleu, en canvi, van vendre cara la pell i van lluitar fins a la darrera jornada contra un desconegut Noia que es va anar complicant la vida fins a arribar al darrer partit sense els deures fets. Finalment, es va salvar, tot i que acaba el curs amb un suspens ben gros. Els maresmencs i els osonencs van baixar. Tant el Tordera com el Manlleu van estar sempre en zona de descens. El Mataró se'n va escapolir tot i perdre en la primera jornada (13è).
Notícies
Dilluns,9 setembre 2024