EDU NONÓ
JUGADOR DEL BIDASOA I LA SELECCIÓ CATALANA
“Tot el que em passa aquest any és sorprenent”
“A Catalunya hi ha molt nivell d'handbol i podríem competir al màxim en les grans competicions”
“N'estic molt content, però sempre em demano una mica més i encara podria aportar una mica més”
De Bordils a Irun.
Després de passar pels tres principals clubs gironins –GEiEG, Sarrià i Bordils–, Edu Nonó va afrontar el repte de debutar a l'Asobal. La seva extraordinària capacitat golejadora –va ser el màxim golejador de en l'última temporada a Bordils, equip en què va fer més de mil gols en sis temporades– no va passar per alt per als equips de la màxima competició espanyola, i finalment el Bidasoa el va acabar fitxant.
En el Bordils hi jugues en família. L'ambient que hi ha és difícil trobar-lo en cap altre club espanyol
Edu Nonó es va convertir dijous en el gran protagonista del partit d'handbol entre Catalunya i Qatar en marcar el gol de la victòria en l'últim segon. El jugador de Vilablareix, provinent del Bordils, ha debutat aquest any en l'Asobal amb el Bidasoa, en el qual ja és el segon màxim golejador.
Qui li havia de dir, que marcaria el gol de la victòria de Catalunya contra el subcampió del món...
No m'ho podia esperar de cap manera, com tot el que m'ha passat aquest any. Ja no m'esperava debutar en l'Asobal, ni tan sols que em seleccionessin per Catalunya. I resulta que faig el gol de la victòria. Realment no m'ho imaginava per res del món i és increïble.
El sol fet d'anar convocat amb la selecció catalana ja devia ser una gran satisfacció.
M'ho vaig agafar com un premi i n'estic molt content. A més, en Carlos Viver ens va donar molts minuts a tots. Em vaig sentir molt còmode a la pista. Suposo que hi va contribuir que jugués amb excompanys del Bordils i amb companys d'ara al Bidasoa.
Com va ser la retrobada amb Pep Reixach i Marc Canyigueral, amb qui havia coincidit a Bordils?
Més que companys, són amics. Va ser una gran satisfacció i un plaer poder tornar a compartir pista amb ells.
La selecció catalana va demostrar molta competitivitat. Valero Rivera [entrenador de Qatar] va arribar a dir fa uns dies que estaria entre les deu millors seleccions del món si pogués competir oficialment. Com ho veu?
Hi ha molt de nivell i potencial. També és cert que Qatar no va ensenyar totes les seves armes, però en els minuts finals tenia jugadors de molt nivell a la pista. Vam poder demostrar que, havent-nos entrenat tan poc, podem estar molt amunt, perquè a Catalunya hi ha molt nivell d'handbol i podríem competir al màxim en les grans competicions.
I, a més, encara faltaven alguns jugadors que haurien donat més nivell a l'equip...
I tant. En faltaven uns quants que estan jugant al màxim nivell en competicions d'arreu d'Europa i que donarien un plus més.
Deia que és un any de sorpreses, també perquè ha debutat en l'Asobal, amb el Bidasoa. De moment és el segon màxim golejador del seu equip. La valoració és positiva?
N'estic molt content. Sóc molt exigent amb mi mateix, sempre em demano una mica més, i crec que encara podria aportar una mica més. És una lliga molt competitiva, amb una exigència molt alta, i hi ha un procés d'adaptació. Però n'estic molt satisfet. Ara m'anirà bé aquest temps de repòs per assumir i consolidar conceptes, i segur que quan torni em trobaré molt més còmode. Però n'estic molt content, d'aquests primers mesos.
Troba a faltar el Bordils?
Es troba a faltar, és clar, igual que deixar casa teva. Ho haig d'agrair tot a la meva dona, perquè ella ho ha fet possible. Va venir amb mi i vam tenir el nostre fill al País Basc. Si ella no s'hi hagués vist amb cor no hauríem fet res d'això. Lògicament estic lluny de casa i es troba a faltar. I del Bordils, que en puc dir? En aquell club hi jugues en família. L'ambient que hi ha és difícil trobar-lo en cap altre club espanyol.
Suposo que el segueix des de la distància. Com el veu?
Depèn molt dels primers partits de cada volta, perquè són contra els rivals directes. En la primera va poder sumar uns punts importants, i ho ha de repetir quan comenci la segona. Però ha demostrat que pot tombar tot un Barça B i lluitar de tu a tu contra equips de la part alta. Sens dubte, el projecte de Bordils és inesgotable i continuarà a plata amb la gran feina que està fent en Pau Campos [l'entrenador].
I tot això malgrat les baixes com la seva i la d'Esteve Ferrer.
Ja fa anys que això passa a Bordils. Es van perdre jugadors importants com ara Martí Vila, Jordi Masó, Marc Canyigueral... L'equip es va regenerant amb jugadors joves que pugen del filial i assumeixen responsabilitat. Cada any hi ha jugadors nous que fan una passa endavant. Aquest any, per exemple, és el de Pep Reixach, que ho està fent molt bé i es troba còmode. En Jordi González està a un nivell magnífic a la porteria i la defensa, també. El que té de bo el Bordils és que si no és un és un altre qui fa una passa endavant. S'ha demostrat sempre.
Tindrà continuïtat a la selecció catalana?
No està a les meves mans. En la meva posició hi ha jugadors de grandíssim nivell que estan competint en les lligues europees. Ara disfruto del moment actual.
Escriure un comentari
Identificar-me.
Si ja sou usuari verificat, us heu d'identificar.
Vull ser usuari verificat.
Per escriure un comentari cal ser usuari verificat.
Nota: Per aportar comentaris al web és indispensable ser usuari verificat i acceptar les Normes de Participació.
Notícies
Dissabte,7 setembre 2024